GRAHOVO, JUGOSLAVIEN
Vad är det som händer? Mamma! Vilka är de?
Jag har inte tid att förklara. Spring nu, skynda dig!
- Mamma hittar dig sen. - Mamma!
Spring!
Är det någon där?
- Tar ni hand om det? - Självklart.
- Är allt klart? Några problem? - Nej.
Bra.
Visa era papper.
Ut!
Ut med er!
Händerna över huvudet! Gå!
Handen!
- Försiktigt. - Av med kläderna.
- Ingen bra början. - Vi har varit med om värre.
Jag borde ha tagit andra kalsonger idag.
Klä på er.
Ert tillträde till generalen hänger på intervjun.
Det ska inte redigeras. Han ska framstå som mänsklig och hederlig.
Vi rapporterar det han säger, ordagrant.
- Fan! - Vad är det, JP?
De blir alltid blöta. Vi får använda trotjänaren.
Kom igen, vi måste vidare.
Okej, jag kollar ljudet. Prata normalt, bara.
Jag kanske flår er levande när vi är klara.
Det låter bra.
- Hörde du vad han sa? - Ja, det här blir kul.
- Ingen till höger. - Ingen till vänster.
Här är det.
General Milic, vad säger ni om påståendena om-
-att era män begår krigsförbrytelser?
Det är mycket enkelt. Världen har fått höra lögner.
De förstår inte konsekvenserna av Kroatiens separation...
Vi har förlorat ljudet.
Jag måste byta batteri.
Ledsen, det går fort.
Okej, bra.
- Hur låter det? - Vi är klara.
Invänta. Tre, två, ett. Nu!
Eld i berget!
Skynda!
- Hur var intervjun? - Trist.
Men ljudet var grymt!
Kom igen.
Fan! Ducka.
Det är en serbisk båt.
Tre, två, ett. Nu!
Hämta generalen och väskorna. Stanton, rensa trapporna åt mig.
Trappan är rensad!
Kontakt till vänster!
Stanton!
RPG!
Stanton!
Sista man in!
- Är du säker? - Alltid.
- Kan du köra en sån här? - Nej, går det bra?
22 SAS, Formula 150 här. Hör ni mig?
- 22 SAS, hör ni mig? - Ja, Formula 150, vi hör dig.
Äntligen. Vi har paketet och är på väg österut. Ny extraktionsplan.
Vad tycker ni? Vi måste kolla med ledningen, kom.
- JP, kan du skjuta med en sån här? - Om den har en avtryckare.
Då kör vi. Klar att avfyra!
RPG!
Skjut! Skjut!
Fan! Dieseltanken. Siktet är för högt.
- Skjut, JP! - Jag ordnar det!
Bränsle till bålet.
Du fick dem, va?
- Vad är vår nya extraktionsplan? - Vi väntar på godkännande.
Vi har fått gäster.
Ge helikoptern tillstånd att landa. Nu!
Granat!
Ni är i osäkert luftrum. Håll er till planen.
- Vad? - Jag har inte tid för den här skiten.
- Vart ska vi? - Vi tar turistrutten.
Se upp!
JP? Ser du radiotornet? Vält det.
Kör, kör! Fort.
- Ja! Snyggt. - Vägen är rensad.
Killar, det är en stridsvagn framför oss.
Vi har en bakom oss också.
Petrovic.
- JP? - Chefen?
Sväng kanonen åt vänster.
- Skjut. - Uppfattat.
Vi ska ut och simma, killar.
- Så där, ja. - Stoppa dem! Skjut!
- När vill du sticka? - När det slutar regna.
Larma patrullbåten. De måste stoppas.
Formula 150, vi har godkännande för en ny extraktionsplan.
Chefen?
Jag upprepar: En ny plan är godkänd.
Skojar du med mig? Ni är lite för sent ute, pojkar.
OPERATIONSBAS BOSNIEN-HERCEGOVINA
Har ni nån aning om vilken skit ni har rört upp?
Hur många jag har behövt förklara mig inför?
- Jag tror det. - Vem frågade dig?
Och nej, det gör du inte, Barnes. För du har ingenting-
- i det där tomma melonskalet du har mellan axlarna.
Okej, sir.
Er order var att säkerställa paketet-
- och leverera det utan minsta spår. Som om vi aldrig hade varit där.
Men vad får vi?
En gammal rysk stridsvagn som förstör halva Sarajevo.
Döda serber i kölvattnet efter den och ett obehagligt samtal mellan mig-
-och vice försvarschef.
Vi blev upptäckta, för att fullfölja uppdraget måste vi anpassa oss.
Och du tyckte att svaret var att köra en stridsvagn genom Sarajevo?
Ja, det tyckte jag.
Ni är alla friställda. I tre dagar.
Under tiden ska ledningen besluta om ni ska hudflängas offentligt-
- eller göra det här i våra egna led, så att bara vi får njuta av det.
Ni kan gå.
Vänta.
Jag glömde nästan.
Det finns fyra till.
Bara så att ni vet: Jag ska ha ett allvarligt samtal med 22 SAS.
Avnjut dem med största diskretion. Ni kan gå.
En jävla stridsvagn.
- En omgång till? Jag bjuder. - Jaså? Det vore första gången.
Jag har nåt att säga.
Hör ni mig? För jag hör inte mig själv.
Killar! Hör ni!
Håll käften! Vill ni inte hålla käft? - JP, ordna lite lugn och ro åt oss.
Efter det tricket vill jag bara säga: Skål för ett lyckat uppdrag.
Och skål för många fler. Jag kan inte önska mig mer av er.
- För teamet. - Starta levern, mina herrar.
Det har jag redan gjort.
Kolla åt vänster.
Underbar.
Lara. Lara, Lara... Jag har en fråga åt dig, Lara.
Av alla som sitter här-
- och jag räknar med mig själv bland dessa... rötägg.
Vem av oss har störst chans att få... dig?
Hur säger man: Inte du ?
- Nerskjuten! - Iskallt!
Och hur säger jag: Hon är perfekt ?
Varsågod, jag bjuder.
- Petar, vad är det med Lara? - Hon är vacker, eller hur?
Ja, men min charm funkar inte på henne.
Hon är äkta vara. En lokal flicka med moral.
Moral! Då är hon ju inte ens på samma spelplan som du.
Vad skrattar du åt? Du försöker ju inte ens.
Det är för att jag inte försöker, Ben. Du borde prova det.
Vilket håll ska vi? Vill ni ha kebab?
- Nej, jag är mätt. - Är du?
Jag tar nog en promenad.
Håll utkik efter Petrovics folk. Han är en dålig förlorare.
Vi ses.
Killen som har störst chans att få mig.
Är min man hungrig?
Nej, din man trivs bra som han är.
Jag har tänkt på en sak.
Jag vill att du följer med mig hem när vi är klara här.
- Varför vill du ta med mig hem? - För att jag älskar dig.
Och för att... du har förändrat mig.
Min framtid är här.
- Jag kan inte lämna mitt land. - Det är ju kaos här.
- Skulle du fly från Bakerstown? - Bakersfield.
Nej.
Nej, det skulle jag inte.
För några veckor sen startade jag en fond.
Och igår fick jag pappren.
Nu kan jag samla in pengar till det mitt land saknar.
Det är en möjlighet. Vill du veta vad den heter?
Lara Simic-fonden för återuppbyggnad av ett bättre Bosnien-Hercegovina.
Kom igen, det var långt.
- Jag förtjänade det. - Ja.
- Du är verkligen nåt extra. - Ja, det är jag... cowboy.
- Vad vill du? - Det luktar gott.
Gå härifrån.
Självklart, när du har gett oss tackan.
Ge upp, Lara. Jag frågar inte igen.
- Du har gått för långt, Milenko. - Annars tar vi den själva.
Far åt helvete. Försvinn. Ut!
Hallå, vad händer här?
Lägg dig inte i. Vi slåss inte snällt här.
Det gör inget, det gör inte jag heller.
- Vänner? - Kolla på den här idioten...
Ge oss det vi kom för, annars sprejar vi golvet med din hjärna.
- Säg inget. - Den är inte här.
Jag säger var den här, men låt honom vara.
Duktig flicka.
Jag sa ju att du skulle ha köpt en kebab. De är goda.
Nej, du. Den är min.
- Hur länge har du vetat om det? - Om er två?
Hela tiden. Du har inte varit särskilt diskret.
Så, Lara...
- Vilka är de här? - Det där är min bror.
De andra känner jag inte.
Du... bör nog börja använda det här huvudet.
Försök få reda på vad det handlar om.
99,9 procent rent. 12,4 kilo.
Värd ungefär 150 000 amerikanska dollar.
- Var har du fått den ifrån? - Det är en lång historia.
Från... väldigt länge sen.
Det är min farfars historia, som förföljde honom hela livet.
Är det nån här?
Han letade efter problem.
När han inte hittade dem själv hittade problemen honom.
Släpp den, tack.
Helvete! Fånga snorungen! Han har tagit mitt guld!
Skjut!
Lugn, lugn. Jag ska hjälpa dig.
Nej, nej, nej! Lugn.
Lugn, bara. Jag är en vän.
Litar du på mig? Vill du följa med mig?
Kom, så går vi. Du först.
- Är allt klart? Några problem? - Nej.
Bra.
Kom.
Tryck ner den.
Det var som om Grahovo aldrig hade funnits. Staden glömdes.
Men min farfar... Han glömde den aldrig.
CASA ROBLES KASSAVALV LORCA SPANIEN CR 100007
Folk i staden skrattade åt honom.
De sa att han bara var en knäpp gammal man som berättade historier.
Men för mig var det alltid nåt annorlunda med den historien.
Det fanns smärta i den. En sorg han bar på resten av livet.
- Och guldtackan? - Den var precis där han sa.
Vid statyns fot.
Kan du föreställa dig hur det guldet kan hjälpa mitt folk?
Vill du hjälpa mig att hämta det?
- Så det är nazistguld? - Franskt guld, stulet av nazisterna.
- Finns det mer i sjön? - Och ingen vet att det finns där?
- Hur mycket är det? - Två tusen tackor, kanske mer.
- Hur mycket? - Den här är värd 150 000.
2 000 tackor betyder 300 miljoner dollar.
Inser ni vad vi pratar om?
Att bärga 300 miljoner dollar i guld som ingen har sett på 50 år.
Under 45 meter vatten. På fientligt territorium.
För att inte tala om logistiken i samband med en sån operation.
Hur fick du reda på allt det här?
Hej, älskling.
- Ni minns väl Lara? - Häromkvällen.
- Från baren. - Jag minns vad som hände.
Vem vill ha vin?
De här byarna... utplånade, försvunna.
De som kom undan lever som djur.
Matrester, förorenat vatten, ingen vård...
- Det är därför NATO är här. - Vad händer när vi åker, då?
Guldet kan bygga upp skolor, sjukhus och vägar och ge folk en framtid.
Vi antar att vi får tag i guldet.
Hur vet jag att du inte tar din andel och sticker till Schweiz?
Du ber mig försätta mina män i fara.
De riskerar att dödas. För vad?
Vad har vi för garanti att du gör vad du lovar?
Du har rätt.
Om ni gör det här kan jag inte berätta hur framtiden blir.
Men jag kan berätta att jag inte ljuger.
Mitt hjärta tillhör mitt land. Jag ser hopp i det här guldet.
Och hopp är det enda vi har kvar.
Okej.
- 300 miljoner. Delat i sex. - I två.
- Vad? - Delat i två.
Den ena halvan till er, den andra till mitt folk.
50/50.
Ja eller nej.
- Vi riskerar allt. Karriären... - Och livet. Jag gillar mitt liv.
Vi är SEAL-soldater. Vi borde inte ens prata om det.
Det är en operation på en plats där vi inte har några befogenheter.
- Det är galet. - Vi borde inte ens överväga det.
- Och om vi kan? - Försök, du.
Stanton har rätt. Tänk om vi kan?
Vi har varit här i ett halvår. Vad har vi gjort?
Vi rensar bara undan i röran.
Nu har vi chansen att göra nåt för att verkligen hjälpa folket här.
Den chansen får man bara en gång i livet. En gång på miljonen.
Så vad säger ni, pojkar?
Får jag fråga dig en sak?
Du och jag, hela den här tiden...
Var det bara för att kunna bärga guldet?
Jag valde dig för att jag vet att du kan hjälpa mig.
Men så... blev jag förälskad i dig.
Du måste tro mig. Jag älskar dig.
Vi är med. Allihop.
Leta vidare.
Enligt Laras farfar bar tyskarna in guldet på banken.
Där finns ett kassavalv tillverkat i Lorca, Spanien. Här är serienumret.
Ta reda på vilken ståltyp det är, tjocklek, lås, så att vi får upp det.
Här finns basens utrustning. Ta reda på hur vi kan låna det vi behöver.
Det finns en brygga 275 meter från dykstället.
Vi startar där. Vi dyker två och två.
Vi måste ha skärbrännare och rent syre för att komma igenom stålet.
- Och tio lufttankar till varje kväll. - Hur många kvällar pratar vi om?
Fem. Vi dyker tio minuter åt gången för att undvika dykarsjuka.
De är snåla med lufttankarna.
SAS råkar ha ett helt gäng såna.
- De är skyldiga oss det sen sist. - Annars kan vi ta för oss själva.
Är det bara jag som vill veta hur vi får upp 2 000 guldtackor ur sjön?
- Vad behöver vi? - Batterier, skärbrännare.
Fråga om skärbrännare.
Jag tar det som ett ja.
Ja, perfekt. Vi behöver 20 stycken.
- Vad är det som är så roligt? - Han frågar om ni är bankrånare.
Kassavalvet var modernt på sin tid. Tio cm stål, en halv meter betong.
Det tar flera dagar.
För att spara pengar är sidorna mot innerväggar hälften så tjocka.
Och valvet står mot väggen till kyrkan bredvid.
- Så vi går in den vägen. - Jag lovar...
Jag tänker använda guldet till humanitära syften.
- På ett bryggeri? - Duffys ölbar.
Nobelpris i sikte.
Först måste vi få upp guldet ur sjön, annars kan du inte brygga nånting.
Du har en poäng.
Vad fan gör du här inne, Duffy?
- Jag ville bara snacka, Walt. - Nej, nej, nej.
- Du snackar inte. - Lite shopping, då?
- Dimitri? - Sergej.
Sergej, bra.
Känner du till NATO-operationen Joint Endeavor?
Jag kan inte...
Vi behöver din hjälp till ett viktigt, hemligt uppdrag.
- Topphemligt. - Topphemligt? Vad kan jag göra?
Vi behöver ett fordon i ett par dagar.
Jag måste be om tillåtelse...
Sergej, vilken del av topphemlig förstod du inte? Liv står på spel.
Du gör ditt folk en stor tjänst.
- Du blir nog firad som hjälte. - Du kanske får en medalj.
Tack, Sergej. Från och med nu måste du neka till allt.
Frågar nån var fordonet är så vet du inte det, för att...?
För att...?
- Jag vet inte. - Precis. Tack.
Okej, Bob. Lugnt och stilla, mot mig.
Fortsätt, bara.
- Utrustningsfirman Triple 70? - Ja.
Altoona, Pennsylvania, tillfredsställer kunder sen 1971.
Precis.
- Var inte ute för länge nu, flickor. - Det ska vi inte. Tack.
Okej.
- Jag hämtar resten. - En bra liten bas.
Har du familj, Matt? Där hemma?
Nej, det har jag inte.
- Du ser ut som en familjeman. - Det är jag inte.
Det är fel tid att snacka eller att ha nån terapisession.
Ner med dig.
Var tyst. Inte ett ljud, okej? Håll dig nere.
Gick det bra? Kom hit.
- Ingen fara. Mår du bra? - Ja.
Tack, Matt.
- Vad är det? - Den kan köpa din butik 100 gånger.
Kan den? Pengar, ge mig riktiga pengar.
Så där.
Grejen med guld är att det är tungt. Varje guldtacka väger 13,5 kilo.
- Så 2 000 tackor kommer att väga... - 27 ton.
Så vi måste göra många vändor för att få upp allt.
- Hur lång tid tar det? - Jag kan få upp allt på en vända.
- Hur gick det igår? - Inte bra. De patrullerar sjön.
Petrovic slog till mot en konvoj i morse.
Om vi blir upptäckta drar vi oss ut.
- Då är det slut? - Ni, då?
Einstein skulle förklara hur vi ska få upp allt guld i en vända.
Vi behöver nåt som kan tränga undan vattnet-
-men bära guldet till ytan.
Ett lastnät på sjöbotten.
Vi lägger guldet ovanpå, fäster fyra lyftpåsar i varje hörn-
- lyfter dem och fäster vid en stor lyftpåse. Men det räcker inte.
Ovanpå fäster vi en lastfallskärm som ger mer volym.
Vi blåser in luft och... upp till ytan.
- Är den stark nog? - Ja, det är kevlar.
- Det är en grej kvar. - Så smart är han inte.
Så kommer vi till ytan. Men hur kommer vi i land?
Det vet jag.
Han älskar att kittla kulorna. Flyga lågt och skrämma lokalbefolkningen.
Han kallar det att kittla kulorna . - Eller hur, D?
Har ni tänkt på eländet där nere?
- Som jord-till-luft-missiler? - Det gör honom bara förbannad.
Ser ni bryggan? Det är vårt nedslagsplats.
- Vad gör uppdraget så hemligt? - Guld. Nazistguld.
- En miljon som ni kan dela på. - Det är det magiska talet.
Förutom att flyga älskar Detroit pengar, eller hur?
- Vad ska vi göra? - Ni släpper ner oss här.
Sen plockar ni upp oss och guldet på avtalad plats och tidpunkt.
- Vi delar på det och säger hej då. - Det låter som en bra plan.
- Lasten är tung. Är det ett problem? - Inte med en Super Sea Stallion.
- Kan han flyga en sån? - Ja, både Stallion och Dragon...
Sätt en stjärtrotor på Pamela Anderson så flyger han henne också.
- Jaså? - Ge oss tre dagars varsel, bara.
Pojkar, vi är på fiendeterritorium. Det kan gå hett till här.
Vart tog han vägen?
Okej! Kan ni flyga tillbaka mig, nu?
De gav mig den här.
- Har du sett dem förr? - Aldrig. Det är ett par skitstövlar.
- Jag skrev ner deras nummerplåt. - Det var patriotiskt av dig.
Ett ovanligt och dyrt föremål. Var kommer det ifrån?
Vi hittade det.
Från och med nu pratar jag bara med dig.
Nu berättar du allt för mig.
Hur är det med dykarsjuka? På det djupet är det ett problem.
Vi gör kontrollerade uppstigningar.
Levin vill träffa er på sitt kontor omedelbart.
- Vet ni varför ni står här? - Jag tror att jag vet.
- Du har ingen aning, Barnes. - Det var det jag menade.
Jag och general Tobias hade ett möte med SAS-ledningen igår.
Vi utvärderade er senaste operation som jag övervakade-
- med sedvanlig intelligens och grundlighet.
Undersökningen kom fram till det många har anat om SAS-teamet.
- Vet du vad det är, löjtnant? - Att de är ett gäng jävla mesar, sir.
Precis så.
Och under utvärderingen-
- kom det här teamets rådiga taktik och hjältemod i dagen.
General Tobias var mycket imponerad.
Men börja inte svänga med era små snorrar än.
Det påminner mig om-
- att min arroganta skitstövel till svåger skickade mig en ask cigarrer-
-för att fira min födelsedag.
Jag skulle helst släcka en i ögat på honom, eftersom han bara vill skryta-
- för att stärka sin syn på hans egen överlägsenhet.
Klassiskt napoleonkomplex. Men det var ett sidospår.
Det verkar som om ett stort antal huvudjägare-
-är ute efter att slå ihjäl er.
- De får gärna försöka. - Det kan jag tänka mig.
Som tur är för dem kommer de aldrig att få chansen.
Ledningen vill att hela den här röran försvinner. Med det menar jag er.
- Är det sant? - Ni blir förflyttade.
Så långt härifrån som möjligt.
Under tiden skickas ni hem. Flyget till Mannheim lyfter om 36 timmar.
Era tursamma rövar kommer att vara ombord. Tills dess stannar ni här.
Ursäkta mig, men vi tycker inte att vårt arbete här är fullfört.
Jag förstår vad du menar.
Dessvärre är det inte mitt beslut.
Ni kan gå.
- Vad vill du göra, chefen? - Vad menar du? Ni hörde honom.
Vi skickas hem. Vi är färdiga här.
Packa era saker. Vi dricker oss fulla.
Jag är ledsen, Stanton.
Jag vet att du ville göra det här för henne.
Du älskar henne, eller hur?
Dum fråga.
- Ska jag säga det till henne? - Vad? Att jag älskar henne?
Nej, det får du säga själv.
Att se er två tillsammans...
...gör mig glad, Stanton.
Tack.
Det skulle du inte ha gjort, Giacomo. Vi har visst en avskedskommitté.
- SAS, eller hur? - Precis. Vad kan vi hjälpa er med?
Det finns inte ett skit ni kan göra för oss-
- men vi räddade er feta fish & chips-ätare ur ett världskrig.
- Två. - Två. Två världskrig.
Och ni flickor kan inte ens leda ett extraktionsuppdrag.
- Du är full. - Nej... inte full nog.
Hur går det, Porter?
- Ingen till vänster. - Ingen till höger.
Det betalar sig att vara vinnare.
Min pappa var sjöofficer. Det var min farfar också.
De kämpade båda i ett krig. Vad kämpar vi i?
Ett idiotiskt fredsuppdrag.
Den förlorade du.
- Vad? - Vad har ni gjort?
- Har ni slagits? - Nej.
Så ni sprang inte på nån från SAS?
Det var lustigt. Det ni har i ansiktet tyder på det.
Ja...
- Skål för det. - Vi vill göra dig stolt.
Skål... för er nästa kamp.
Klarade du det inte? Du förlorade. Ny runda? Vad?
- Jag har nåt. - Ett fullt glas.
Nej, följ med.
Vad är det?
Det skulle ta en vecka för att vi bara kan göra ett dyk i timmen.
Men om vi skapar en luftficka där nere, som vi kan arbeta i...
Så kan vi arbeta oavbrutet och dekomprimera i slutet.
Ja, ett lufttätt område vi kan pumpa in luft i.
Smart tänkt. Ring Stanton.
Altaret är i marknivå, sen är det en korläktare. Tornet är av sten.
- Finns det en klocka i tornet? - I massivt brons.
Då tömmer vi klockan på vatten, och sen korläktaren. Det blir basen.
- Hur lång tid tar det? - Högst åtta timmar.
Vi kan vara tillbaka före soluppgången.
Få ner utrustningen till bryggan så fort du kan.
Operationen vi pratade om... Vi gör den i natt.
Vad?
Tre dagars varsel, sa jag ju.
Vi kan inte bara skaffa en helikopter.
Upphämtning, då? Vid soluppgången. Klarar ni det?
- Samma koordinater? - 0-44-9 exakt.
Ni bör nog lägga av med det där ett par timmar i förväg.
Vet ni var vi kan hitta ett flyg? Med pilot?
Ge mig goda nyheter. Vi behöver ett flygplan.
- Det finns ett C-160 i nordhangaren. - Diskret.
- Det är mitt mellannamn. - Okej, Ben, ner med den.
- Kom igen! Ordern har kommit in. - Vi har inte hört nåt...
- Vi fick just grönt ljus. - Står inte SAS för transport?
Jo, men ledningen vill ha riktiga män till det här.
Det är ni. Lasta flyget.
Två minuter!
Chefen, jag tror att den här galna idén faktiskt kanske funkar.
Bra plan, kompis. Bra plan.
- Är allt som det ska? - Ja, inga problem.
Bra.
Är det hon?
Hon kommer inte långt.
Stanna med honom.
Ett, två, tre!
Här.
Okej, då ska vi borra oss igenom en vägg. Be en bön.
Vi tar oss genom väggen och in i kassaskåpet: guld och gröna skogar.
Murbruket oxiderar på grund av luften vi pumpar in.
- Hur länge håller det? - Inte länge efter 50 år utan syre.
Ursäkta mig?
Jag såg Porter diskutera ivrigt med Rainey och Detroit häromdagen.
Be Rainey och Detroit komma in på mitt kontor omedelbart.
- Tid? - Vi är på fyra timmar?
- Hur mycket luft har vi? - Högst två timmar.
- Backa! - Kom igen, skynda er!
Kom igen, ner med er!
Var är kofoten?
Ge mig den. Jag använder den som stötta.
Ni sågs med dem nyligen och jag vill veta vad de har för sig.
Vi är supervänliga, vi pratar med alla. Det är svårt att minnas folk.
Löjtnant, om du undanhåller nåt för mig-
- ska jag se till att den här mannen aldrig sitter i en cockpit igen.
- Med all respekt... - Sluta där, löjtnant.
När en man inleder en mening med med all respekt... -
- tänker han säga nåt respektlöst och dumt.
Är du säker på att du vill fortsätta?
- Ja. - Varsågod.
Den här mannen har mottagit 14 förtjänstmedaljer.
Han flög en FA-18 i strid trots att en motor var avskjuten.
Han skulle få flygförbud om han återvände.
Detroit Turner är den bästa piloten i marinen.
Jag tror att du har rätt, löjtnant. - Jag behöver dig.
Men dig behöver jag inte. Korpral Clearwater?
Gör i ordning löjtnant Raineys hemförlovningspapper.
Du är plötsligt osedvanligt tyst, löjtnant.
Är du säker på att det inte är nåt du vill berätta?
Fortsätt.
Jag och Porter går ner först. Okej? Sen ni två.
Uppfattat?
- Har ni varit vänner länge? - Så länge jag kan minnas.
- Jag ser en sorg i honom. - Vi har alla våra problem, Lara.
Han har problem hemma.
Hans fru. Han pratar inte om det längre, inte ens med mig.
Vad hände?
För två år sen råkade hans fru ut för en bilolycka. Hon överlevde.
Deras lilla flicka, Billie...
Hon överlevde inte. Hon blev tre år.
Det blev aldrig det samma mellan dem igen. Matt...
Han kunde inte förlåta henne.
- Så nu har hon inget att säga? - JP...
- Du, då? Ingen kommentar? - Det räcker!
- Det finns inget där. - Jag förstår inte.
Jag ska förklara. Det fanns inget guld!
Lägg av.
- Lara, det är inte ditt fel. - Jo, det är det.
Nej. Hon hörde historien som barn. För ett barn lät det som mycket guld.
De hann inte lasta av guldet. Det ligger på botten av dalen.
- Är det en ny historia, Stanton? - Vi fick tio guldtackor.
Det är jävligt mycket pengar för mig. Och för oss.
- Och för dig. - Det stämmer, Duffy.
- Fint. Jag sticker nu. - Det gör vi alla.
Super C-8, det här är F-150. Vad händer?
Vi är redo att lyfta. Vi ses snart.
- Vad är det? - Väggen med latinska ord...
Det är fel. En sten är upp och ner.
Ta den här. Vi bryter oss genom muren och ser vad som finns bakom.
Gör er klara.
Sänk ner granaterna.
- Mår alla bra? - Vi vet inte hur många de är.
- Strunt samma. Vi fortsätter. - Okej, kom igen.
Längre ner. Längre!
Vem räknade ut hur mycket luft vi behöver? Mattesnillet, här.
Förlåt, jag visste inte att serberna skulle kasta granater på oss.
Man ska förbereda sig på det värsta. Till och med scouter vet det.
Du andas luft, eller hur? Håll käft, så sparar du på min luft.
Du ska få en miniräknare i födelsedagspresent, en stor, fin...
- Hej, Lara. - Går det bra? Är du okej?
- Hur går det, Ben? - Det går bra.
Vi behöver mer luft för att komma upp.
- Det finns några tankar i kyrkan. - Jag följer med dig.
Du stannar här. Okej? Stanna här.
- Du? - Ja?
- Vi behöver mycket mer luft. - Porter, släpp det.
Härligt.
- Vi har inga primärregulatorer. - Än sen? Vi använder de sekundära.
Då kör vi.
Se upp för tecken på dykarsjuka.
Det går, vi klarar det.
Rakt fram.
Fan.
Ge mig den.
Fan!
Jag har alltid sagt att jag vill dö med ett brak.
Nu ska fiskarna utfodras, era jävlar!
Snyggt!
Ja!
Få upp oss!
Ni rötägg hade varit döda om jag inte hade bett Detroit rädda er.
- Tack. - Ge mig en förklaring istället.
Börja med det här: Sen när började SEAL ta med sig civila på uppdrag?
Håll käften! Avsluta dekompressionen och kom in på mitt kontor!
Är det sånt här som händer här?
Tar folk med civila kvinnor på utflykt?
En liten tur i vår Humvee eller helikopter?
Marinen är inte vad den har varit. Långt därifrån!
Trodde ni att ni skulle kunna stjäla guldet framför näsan på mig?
Nej. Vi tänkte avlägga full rapport.
- Jaså, det skulle ni? - Ja. Så snart guldet var i säkerhet.
- Ser jag ut som en idiot, Barnes? - Ja... nej. Nej, förlåt.
Vad hade ni tänkt att göra med 27 ton guldtackor? Gömma dem i strumporna?
Vi tänkte ge dem till det bosniska folket för att bygga upp landet igen.
Vänta lite. Ett ögonblick. Jag börjar kanske gråta.
Nej, det tror jag inte.
Ni bröt mot nära nog varenda ed ni svor när ni gav er ut på ert äventyr.
Ja.
Jag kan nog få det här att framstå i positiv dager.
Framhäva att operationen gjorde oss kvitt Petrovic-
- en av NATO:s största irritationsmoment.
Hur mycket pratar vi om i dollar?
Med gårdagens kurs är 27 ton guldtackor värda 302 miljoner dollar.
302 miljoner dollar. Det är mycket pengar, eller hur?
Mitt i denna konflikts kaos-
- visar denna operation vad som kan uppnås-
- med den amerikanska militärens noggrant planerade insats.
Tack vare dessa hjältemodiga soldater och deras lokala kontakter-
-kan jag nu meddela att detta guld-
- som stals av nazisterna för 50 år sen-
- och som är värderat till 150 miljoner dollar-
- snart återlämnas till sin rättmätiga ägare i Frankrike.
Frankrikes premiärminister överräcker nu hederslegionen till Lara Simic.
Det här är en lyckodag, mina damer.
Och riktiga dam.
- Vet ni varför? - Nej.
För att min avskyvärda svåger, som också är min finansiella rådgivare-
- lastade av de guldtackor som av nån anledning inte nådde Frankrike.
Nu delar jag ut...
...er andel av den här kuppen.
- Moran. - Tack.
Duffy. - Tusen tack.
- Porter. - Tack.
- Barnes. - Tack.
3 864 DOLLAR
Fröken Simic.
- Det är visst er lyckodag. - Vi gör arbetet och han får allt.
- Skojar ni? - Ser det så ut?
Har jag nånsin sett ut att skoja? Var glada att ni undgår krigsrätt.
- Tack. - Det var så lite.
Nå? Det var väl det ni filantroper önskade, eller hur?
- Jo. - Underbart.
Då borde alla vara glada som lärkor i gryningen.
- Ni kan gå. - Tack.
Den här...
Den här är också din.
Lara?
Det är den här också.
Om jag bara kan få en minnesplatta med mitt namn, eller en bronsbyst.
En bowlinghall skulle vara grymt.
Varsågod, den är din.
Vi klarade det.
Är allt som det ska? Era ögon ser lite våta ut.
Ni kan gå!
- Kom igen, cowboys. Jag bjuder. - Härligt.
Okej, det räcker. Mot baren.
Översättning: Tilda Appelberg Scandinavian Text Service 2018
Ansvarig utgivare: Anders Melin